The.Last.Mistress.2007.PROPER.DVDrip.XviD-MESS 24,975fps / 731330560B
VANA ARMUKE
Pariis, veebruar, 1935
Chaderlos de Laclos' sajandil...
Kullake.
Olete otsustanud rõhuda mu viimasele nõrkusele,
ülimale kirele,
mis ületab kõik teised -
õgarluse surmapatule.
Kahjuks
on see ainus patt, mis mulle veel jäänud on.
Ei tea midagi.
Capua delikatessid!
Ent Hannibal ei peaks neis naudinguis kauemini mõnulema.
Luban, et selle Canossa teekonna kohe ette võtan.
Või täpsemini senjoora Vellini külastuse Rue des Carmes 46.
Nii et sellistel on ka nimi?
Jah, ta on hispaanlane,
sündinud 1799 Malagas.
Seega...
Seega... on ta 36-aastane.
Hea vanus omanikuvahetuseks.
Öelge, kas teie kallis sõbratar, markiis de Flers,
on aru kaotanud?
Mida Marigny temaga küll teinud on?
Sel naistemehel on saatana kuulsus, pealegi varanduseta...
Tean...
Lasta sellisel mehel oma rikka lapselapsega abielluda?
Prantsuse aristokraatia pärlil! See on juba liig!
Tema, keda alati arukaks on peetud, on mõistuse kaotanud!
Ta peaks ise selle mehega abielluma!
Mis te ometi räägite?!
Kõik räägivad sellest, kulla sõber.
Olemegi Rue des Carmes 46.
Teavitan senjoorat
preili Polastroni abiellumisest tema armsa Marignyga,
mis loodetavasti suure skandaali kaasa toob.
Kui teil sellega abielu takistada õnnestub,
valmistaksite mulle ülimat heameelt.
Milline tänamatus!
Monsieur de Prony!
Seesama.
Kuidas kenakesel läheb?
Kas senjoora võtab külalisi vastu? - Jah, härra.
Jätaksin kepi endale. Mul läheb seda vaja.
Hr de Prony, proua.
Kuidas siis kapriiside jumalannal ka läheb?
Olete ise sama kapriisne, vikont.
Külastasite mind varem.
Käisite päris sageli.
Tundusite isegi pisut kiindunud olevat. Siis aga - küllalt!
Ja ühel kenal päeval olitegi teadmata kadunud.
Olin ravivetel, kullake...
Kaks aastat?
Te ei mõtle seda ometi tõsiselt, vikont?
Igatahes pole see teie podagrat parandanud.
Ega keegi meist nooremaks jää, kullake.
Kas kohtute ikka veel hr de Marignyga?
Muidugi.
Ja millal ta teid viimati külastas?
Ta käib, nagu tuju tuleb. Ta on vaba.
Kui paljud kohtuvad iga päev kümme aastat järjest?
Kümme aastat peaaegu täiuslikku truudust.
Kumbki meist pole olnud truu.
See pole tavaline suhe.
Pigem täis vihkamist kui armastust.
Seda parem!
Ma ei tahaks, et oleksite õnnetu.
Olete kuulnud hr de Marigny eelseisvast abiellumisest?
Olge mureta.
Igast naisest, kellega minu või teie maailmas on olnud,
kantakse mulle kohe ette.
Topeltki.
Ta tuleb minu juurde tagasi, nagu alati.
Seekord pole tegu pelga armuloo,
vaid abieluga.
Olgu...
Kuidas soovite.
Olgu siis armulugu ja abielu koos,
kuid see pole veel lõpp.
Lõpp
suhtele minu ja Marigny vahel.
Sest lõppu ei tule, hr de Prony!
Nii et täna õhtul olete
oma kaunile kihlatule truudusetu, hr de Marigny?
Te polegi pr de Flers'i juures?
Ei, härra. Ja teie pr d'Artelles' juures.
Õhtustasin seal.
Mis sul on?
Midagi...
Ära valeta.
Jäta mind rahule, Ryno!
Jäta mind... - Mitte mingil juhul.
Miks sa minu eest põgened?
Mida see vikontist rästik sulle ütles,
et nii endast väljas oled?
Mitte midagi, mida ma juba ei teadnud.
Ainult et selle ütlemine valmistas talle nii suurt naudingut.
Ära piina ennast.
Pöörad inimeste õelatele ütlemistele liigset tähelepanu.
Mida nad meist teavad?
Mida nad meist mõistavad?
Mitte midagi...
Ei mõistagi...
Ta ei tule enam. On juba kesköö.
Ikka võib tulla. - Aga kui tulebki?
Sind siit leides, näeks ta, et oled teda oodanud.
Ja kuhu me niiviisi jõuame?
Ära kunagi lase meestel end valitseda.
Ka kõige siiramas armastuses ei puudu pettus.
Teie vanaemal on õigus.
Seda halvem talle. Ole hea tüdruk, mine nüüd magama
ja homme oled tema vastu jahe.
Teeskled ükskõiksust.
Nüüd, kus ta läinud on, lubage hoiatada,
et ta pole suuteline vähimakski kavaluseks.
Ta armastab meest juba liialt palju.
Ja miks ei või armastada meest, kellega nädala pärast abiellud?
Ega me siis nii vanad ka ole, kullake.
Teate sama hästi kui mina,
et meestele ei või mingit lootust võidu osas anda.
Et noored tütarlapsed ja isegi nende emad
õnge lähevad,
on meiesugustele omane.
Kui oleksime läbinägelikud,
ei saaks meist kunagi emad.
Aga kui isegi vanaemasid
see hale võrgutamiskomöödia ära lollitab...
Olen oma vanuse kohta lihtsalt palju noorem.
Olen ka kunagi võlutud ja lummatud olnud,
sealjuures õnne leides, kulla krahvinna.
Nii et teie halvad ended
ei suuda mu optimismi kõigutada.
Need on tõsised väited.
Ta on teid rohkemgi ära võlunud kui tüdrukukest.
Eks ole ju?
Jooge parem tassike teed.
Kinnitan, et asi on naljast kaugel.
Kas teil pulmade eel süda ei kripelda,
et oma lapselapse tiitlita härrasmehele,
varanduseta seiklejale naiseks annate?
Hermangarde'i rikkusest jätkub mõlemale.
Pealegi on ta ohjeldamatu vabamees,
kes oma vallutustega kaasnevatest skandaalidest tagasi ei kohku.
Meie teiega kuulume Laclos' ajastusse,
mil säärased asjad kergelt andeks anti.
Noored, keda tundsime ja armastasime,
olid palju hullemad kui tänapäeval.
Ja ometi ei jäänud me vanatüdrukuteks.
Meie emad julgesid meid mõnelegi kohutavale kelmile naiseks anda.
Ja meil oli pagana hea õnn üsna õnnelikuks saada.
Mis teil viga rääkida, olles de Fleurs'i markii ära võlunud.
Hermangarde on kaunim, kui olin mina. Küll ta hakkama saab.
Kuid tal pole teie kavaldamisannet.
Kes armastuses esimesena kannatab, on kaotaja.
Tüdruk on juba lõksus.
Hermangarde on mulle kõige kallim siin ilmas.
Ega ma tal siis selles truudusetuse ookeanis,
milleks meeste süda on, üksi navigeerida lase?
Sellest abielust saab minu meistriteos.
Teie meistriteos?!
Olete ikka täitsa aru kaotanud.
Nägemist, mu sõber.
Ja kuhu ta siis täna õhtul jäi?
Tal on armuke, kulla markiis.
Juba kümme aastat.
Ainult et me teiega ei teadnud seda tänaseni.
Vihkan sind.
Tuled veel minu juurde tagasi, Ryno.
Ütlen seda vähimagi rõõmu,
uhkuse
või võidutseva armukadeduseta.
Murrad tüdruku südame, kellega abiellud ja tuled minu juurde tagasi.
Ma pole kedagi nii armastanud nagu teda.
Isegi mitte sind, Vellini.
Tunded, mida minus 20-aastaselt äratasid,
on tema ellu äratanud 30-aastase
vanas ja kurnatud südames.
Armastatut ei peteta kellegagi, keda enam ei armastata.
Ja sa usud sellesse?
Hoiatasin, et tänane õhtu tähendab hüvastijättu.
Hüvasti siis.
Pidagu su sõnad paika...
Oliva!
Saada hr de Marigny välja.
Lahkume igaveseks. - Hüvasti!
Hr de Cerisy on juba kaks tundi raamatukogus oodanud.
Oodaku pealegi. Või las läheb minema.
Nagunii olen vaba.
Ma ei võlgne kellelegi midagi.
Kui kogu Pariis kisas
tema suhetest pr de Mendoze'i ja teistega,
pettis tema neid selle olendiga.
Alla käinud kurtisaan
ja küllaltki labane, nagu räägitakse...
Võite arvata, mida mehed temas näevad.
Labane või mitte, kuid vägagi võimekas,
et hr de Marigny nii paljude naiste käest omale napsata.
Pärast rohket magusust
hinnataksegi leelise lõhna.
Aga ikkagi - kümme aastat!
Isegi pärsialaste abielud kestavad vaid 10 aastat.
10 aastat koos ilma seaduse sunduseta!
Senikuulmatu Pariisis.
Mis siis, et hilinesime.
Loozh aastase rendi puhul võin endale hilinemist lubada.
Aeg magama heita, mu laps.
Pean veel hr de Marignyga mõne sõna vahetama.
Kas salatsemine tähendab, et haute mingit plaani?
Võibolla. Anna mulle suud ja jäta meid omavahele.
Ära ole kade.
Mõne päeva pärast on ta täielikult sinu päralt.
Ja teil luban Hermangarde'i
siia suudelda.
Aga kui see oli teie hüvastijätusuudlus?
Teie viimane suudlus, jah.
Ja te ei näeks teda enam kunagi?
Ja pulmad jääksid ära?
Mida ma teinud olen?
Midagi. Kõigile hoiatustele vaatamata valisin just teid.
Kuid ütlen viimast korda, hr de Marigny:
need hoiatused on äärmiselt ärevusttekitavad...
Olen sellest teadlik.
Selle naise majast väljudes,
keda hästi tundsin, kohtasin vikont de Prony'd,
kes oli sinna ilmselt Artelles' krahvinna poolt saadetud,
kes seda abielu igati takistada püüab.
Olgem ausad -
olete tuntud vabameelse mehena.
Isegi kui teie süda on kõrgemal teie moraalist,
on teil olnud intiimsuhe
kuulsa Vellini,
teatud mõttes ülalpeetava naisega,
elades temaga kümme aastat.
See on tõsi.
Ta oli mu armuke, kuid enam mitte.
Mis mõttes enam mitte?
Kui teid siin ei ole, olete ju tema juures?
Kui keegi nii kõrvuni armunud on nagu mina
ja teda kellegi nii üleva poolt
nagu pr de Polastron, vastu armastatakse,
pole muudele tunnetele kohta.
Usun, et mu lapselast siiralt armastate,
kuid ma ei suuda uskuda,
et see 10 aastat kestnud armulugu, mille olemasolu tunnistate,
on tõepoolest lõppenud,
kuna kohtute ju veel selle temaga.
See solvaks mind väga.
Kui ma markiis de Flers'ile, pr de Polastroni vanaemale,
oma sõna olen andnud, peab ta mind uskuma.
Ma usun teid.
Millal ta lakkas olemast teie armuke?
Ammu.
Pean teile selgitama...
Olen teiega täiesti otsekohene.
Pean teist liialt lugu, arvamaks, et mu siirust pahaks panete.
Vellini pole juba pikka aega mu armuke olnud.
Lahkusime sõpradena juba ammu enne Hermangarde'iga kohtumist.
Kuid väites,
et harjumus mind halastamatult selle naise juurde
tagasi ei viinud, keda kunagi armastasin...
ja et iga kord
mõneks tunniks sellele minevikukirele järele ei andnud,
valetaksin teile.
Näen vahet ja tunnistan seda.
Siiski, vaatamata sellele, kas armastate teda või mitte,
on see naine Hermangarde'i ja viisaka seltskonna silmis teie armuke.
Ülekohus ja oht
ei seisne siinjuures mitte tunnetes, kuivõrd olukorras.
Teil on õigus, kuid seda olukorda ei eksisteeri enam.
Päeval, mil vikont de Prony mind nägi,
jätsin senjoora Velliniga hüvasti.
Kulla poiss, miks te seda varem ei öelnud?
Oleksite mu südant kergendanud.
Veensite mind.
Kuid öelge,
ega see naine pühapäevasel laulatusel lärmi lööma hakka?
Krahvinna d'Artelles ja hr de Prony on kindlad, et...
Nad ei tunne Vellinit.
Ta on liialt uhke, et end sedaviisi alandada.
Mõned võivad teda ju madalaks olendiks pidada,
kuid ta on väga väärikas naine.
Mõistan, miks kardate mu hetkenõrkust.
Rääkisin teile oma plaanist kohe pärast pulmi Pariisist lahkuda.
Luban, et see saab olema lõplik.
Seda ma küll ei nõua.
Armaste liialt palju Pariisi, et end kuhugi provintsi matta.
Ega ma mõni barbaarne vanaema ole,
kes oma lapselapsele truuksolemist valvab.
Armastan Hermangarde'i
ja ometi...
Olgugi, et minu ja Vellini vahel kõik läbi on,
pole ühelgi mehel hea sellise naise läheduses olla.
Rohkem kui keegi teine pean mina seda kartma ja vältima.
Te vist tõesti armastasite teda, et teda ikka veel kardate.
Neetud taimeteed! Joogem parem portveini.
Teeb meie mõlema tuju paremaks.
Ka ooperikülastuse korraldasin
mina, kes ma väljaskäimist vihkan,
et teda lähemalt näha.
Olite kindlasti pettunud.
Vellini
ei oma mitte kõigi üle ühtmoodi võimu.
Olen kuulnud, jah.
Kuidas teist siis tema ohver sai,
hr de Marigny?
Teist, kes kõige pöörasema Don Juani kuulsust omate?
Tõde on kaugel sellest.
Olin tõesti 10 aastat tema kütkes,
kuid olime mõlemad teineteise ohvrid.
Vahel kordamööda.
Vahel korraga.
Kurb lugu. - Rääkige.
Milleks?
Mis võiks veel parem märk olla sõprusest
sellega, kellest pühapäeval teie vanaema saab,
kui et oma minevikku temaga jagate?
Et Hermangarde'ile valitud mehest kõike teada.
Kui te just nõuate...
Algas see 10 aastat tagasi.
Oli vananaistesuvi ja saabusin just Badenist,
kus olin andunud kirele naiste ja hasartmängude vastu.
Olin kurnatud, nagu ollakse pärast pärast intensiivset nautlemist...
Olin ooperis abielunaisega,
kes oli minu vastu helde,
kuid keda üha enam omandikirg haaras.
Tulen kohe tagasi.
Ryno!
Milline meeldiv üllatus. Võta istet.
Kuhu tõttad? - Põgenesin.
Kui meid kadestavad truud abielumehed vaid teaksid, kui õnnetud oleme,
kui nende naised, keda enne imetlesime, meile järele annavad.
Tuues endaga kaasa illusioonide purunemine ja tüdimuse.
Saabusin äsja hulga
haruldustega Hispaaniast.
Üks neist võib sinuski imetlust tekitada.
See pole mitte asi, vaid naine.
Pärit Malagast.
Kapriisne flamencotantsija, säravam kui päike.
Uskumatu! Seal ta ongi.
Ja ometi ei mõistaks sa...
Mida?
Ta on selline... moorlane.
Tule homme õhtusöögile.
Külalistel on kostüümipidu.
Ja näed ise, mida temas näen.
Itaalia printsessi ja kuulsa hispaania matadoori
abieluväline laps.
Elas üpris kahtlast elu Sevillas,
kuni üks rikas baronet
temaga abielludes ta päästis.
Sina pole ju inglane ja oled liiga noor, et säärase...
inetu krantsi õnge minna.
Puhas pahelisus. - Vaata ette, ta kuuleb sind.
Hilja juba. Ta kuulis.
Preili Marie-Cornelie Falcone.
Olete esimene.
Sir Reginald Annesley, meie juhtiv soprano.
Kogu London imetleb teid.
Mida praegu laulate? - Viimati " I phigeniat".
Hr Ryno de Marigny.
Sul polegi kostüümi, Ryno?
Vihkan maskeeringuid.
Järelikult sa ei pingutanud, väga hea.
Tule.
Leedi Vellini Annesley. Ryno de Marigny.
Kelleks olete maskeerunud?
Küsisin, kelleks olete maskeerunud?
Saatanaks.
Ostsin ühe nipsasjakese...
Väikese karbikese.
Kummalisel kombel meenutab selle kaas mulle
üht kõige kenamat külalist siin.
Laske ringi käia...
Te ju vaevu vaatasite?
Imetlen teid Alice'ina Robert Le Diable'is.
Olete meie esihääl.
Tänan.
Mis viga?
Mõtlesin, et mu lavakostüüm käib täna küll.
Kostüümipeod on nii tüütud.
Ja teie olete nais-saatanaks kehastunud?
Ei, saatanaks. Vihkan kõike naiselikku.
Välja arvatud noormeeste puhul muidugi.
Muidugi mõista.
Nagu Titiani portrees Lorenzo De Medicist
või Lotto portrees noormehest?
See on minu klaas.
Tahaksin teie mõtteid lugeda.
Ei tule kõne allagi.
Kas mu rumal äpardus solvas teid?
Mitte rumal äpardus, vaid upsakus.
See on andestamatu.
Siis ma ei vabanda.
Noh?
Kulla krahv,
selle naise ainuomamist soovides,
poleks sa pidanud mind õhtusöögile kutsuma.
Kavatsen tema võitmiseks kõik mängu panna.
Võtan väljakutse vastu.
Kuid hoiatan - hakkad teda põlgama.
Eks me näe.
Kui te juba abielus poleks,
teeksin teile siinsamas abieluettepaneku.
Kuid...
te pole ju inglane ja olete liiga noor,
et säärasele vallatusele järele anda?
See oleks puhas pahe.
Hispaanlannad on sama edevad nagu prantslannadki.
Ei.
Kuid nad saavad aru, kui neid solvatakse
ja vihkavad paremini veel, kui armastavad.
Andestage.
See oli minust ennatlik ja rumal.
Puhas loba.
Mul pole teile midagi andestada.
Sümpaatiad ja ebasümpaatiad ei allu tahtele.
Tahan tema vastu mängida.
Mu naine on see,
kes mulle õnne toob.
Ma ei suutnud Mareuil' linnakodust eemale hoida,
teades, et see kõrk ja südametu olend seal võib olla,
et mu hullumeelset ettevõtmist nurjata...
Hr Reginald Annesley ei ole kodus. - Tean, et naine on seal. Nägin teda.
Mulle on käsk teid mitte sisse lasta.
Krahv de Mareuil on mu hea sõber.
Kakled mu majas?
Laske hr de Marigny lahti.
Olen siin iga päev käinud ja nimekaardi jätnud.
Tollest õhtusöögist saadik, kui meelt muutsid,
on senjoora vastumeelsus sinu vastu üha kasvanud.
Ta teeb oma meest meelega armukadedaks,
kirjeldades talle su avalikku kurameerimist endaga
ja väidab, et oled tema au haavatud.
Lita.
Sestap tunneb ülikorrektne hr Reginald Annesley, armastusväärne baronet,
et ei saa käituda kui härrasmees,
vaid kui informeeritud abielumees.
Tahan senjoorat näha. - Võimatu.
Mu maine on tema silmis rikutud.
Üksainus suu taskus
ja loobuksin sellestki, et teda korrakski näha.
Sina, kes tema kõrval elad, ei saa mind siis aidata?
Mis mõte sel oleks?
Unusta ta.
Või palju Jumalat.
Vespri ajal St Gervais' kirikus.
Hispaania daamid on väga vagad.
Olen sulle igavesti tänulik.
Mu uhkus ei leidnud aga lohutust.
Ta põlgas mind niisama kindlalt, nagu oli lubanud.
Igal pärastlõunal jõlkusin elegantsete jalutajate
meelisajal Bois de Boulogne'is,
lootuses teda juhuslikult kohata.
Madam...
Juhus on armulisem kui teie, et selle kohtumise korraldas.
Juhus on sõge.
Millise kohtumise? Sattusime vaid kokku.
Teie tee läheb sealt, minu oma siit. Hakake astuma!
Oleksin loll, kui selle võimaluse käest laseksin teid näha.
Hr Reginald peatus muide vaid hetkeks
ja on kohe siin.
Kui madal praegu oma mehest rääkida.
Öelge, et usute mu kahetsusse.
Ütlen teile vaid üht -
veel üks kord - hakake astuma!
Et oma omandit nii oivaliselt märgistate,
anun teilt veel üht märgistust.
Reginald!
See nimi on valusam kui piits.
Lämmatan selle teie huulil.
Nelja sammu kauguselt ja tuld.
Mitte praegu, härra.
Mitte madami ees.
Homme teile sobival ajal.
Kell kuus hommikul
metsas, mis teie solvangu tunnistajaks oli
ja mis näeb ka karistust.
Miks mitte kohe?
Oleksin tahtnud teid täna tapetuna näha.
Vaadake.
Ta tuli isiklikult kohale, et mind suremas näha.
Ennekuulmatu.
Pean Sir Reginaldi noomima.
See pole naiste koht.
Ei ütle sa midagi.
Matadoori tütar ihkab verd - vaadaku siis, kuis see voolab!
Mu tunnistajad.
Hr de Marigny palus mind esimesena.
Ja krahv de Cerisy.
Need on minu omad.
Loodetavasti õnnestub mu mehel teid tappa.
Kutsuge kohe kirurg. - Jumal küll, isand on haavatud!
Ärge liigutage!
Hull olete või? Mida te teete?
Joon seda verd, kui tahan. Keegi ei saa mind takistada.
Kas ta sureb?
Pärast äsjatehtut
on haaval palju suurem nakatumisoht.
Haav oli nii sügav, et kaks kuud metsikutes valudes
elu ja surma vahel vaakusin.
Ometi järgisin arsti korraldusi
pimeda kuulekusega nagu see, kes meeleheitlikult terveks saada ihkab.
Markiis,
tahtsin terveks saada, et teda taas näha.
Jumal küll, jälle seesama uni...
Annan alla, Ryno.
Võitlesin kõvasti,
kuid nüüd olen võidetud.
Olgugi, et mu haavad olid paranenud,
jäin korterisse,
kuhu Vellini varakult tuli ja kust
alles enne koitu lahkus.
Armastuse lõhn...
Kallista mind...
Armastan...
Ryno...
Juba igatsen su järele.
Ega sul ometi kedagi teist ei ole?
Vannun.
Liiga lihtne. Vannu mu laubal.
Vannun.
Paned mu luku taha?
Topeltluku.
Nagu orja?
Nagu vangi.
Ori oled pärast.
Seitse läbi kümme minutit. Kui täpne sa oled.
Sa ei hiline ka kunagi.
Nagu kellavärk.
Oled ikka veel ärkvel?
Tahan selgitada.
Meie kooselu äärmiselt piiratud iseloomu tõttu
võiksin soovi korral
iga öö mujal ööbida,
ilma et märkaksidki.
Kuula mind ometi!
Lase mind lahti!
Maga end kaineks. Nagu alati.
Vabandust.
Kuid oled mu naine!
Mitte kauaks.
Ma ei lahku mitte sinu pärast.
Olen sulle alati tänulik,
et minust oma seadusliku naise tegid.
Kuid armastan Ryno de Marigny'd ja kogu lugu.
Midagi pole parata. Hüvasti.
Järgmisel päeval teadis kogu Pariis -
noorukid shikkides kohvikutes,
ja ooperiloozhides -
et leedi Annesley oli oma mehe maha jätnud.
Skandaal oli kohutav.
Mina, kes sünni ja tuttavate poolest koorekihti kuulusin,
tekitasin äkitselt kõigis tuttavates daamides
kõikvõimlikke õudusjudinaid,
kuid nad ei heitnud mind oma salongidest välja.
Vellini, kes polnud osa sellest klatshihimulisest ja hukkamõistvast
euroopalikust ühiskonnast, viibis kannatustevabas teadmatuses.
Olgugi, et viibisime Pariisis vaid aasta,
kestis seal alanud suhe 10 aastat.
Ja ongi kõik.
Te ei saa ju nüüd ometi oma lugu pooleli jätta.
Rääkige mulle neist kümnest aastast kõik.
Pärast Pariisi-aastat läksime Alzheeriasse.
Meil sündis tütar.
See on juba viies päev.
Nii ei saa see edasi kesta.
Peame ta matma.
Parem põletame!
See asi,
mis oli
siin ja praegu,
ei olnud enam armastus, vaid lõputu raev...
Mingisugune barbaarne vägistamine.
Mõistsin seda kogu hingest hukka.
Kuid teda ei peatanud miski.
Ta pidi selle lõpule viima.
Ja mina pidin tal seda teha laskma,
isegi kui seetõttu iseenda vastu jälestust tundsin.
Ärge häbenege, mu laps. Ma mõistan.
Olles tagasi Pariisis,
muutus meie suhe tolle öö nurjatuks korduseks.
Pärast tütre surma tekkis meie vahele sein.
Mind ei olnud tema jaoks enam olemas
muuks
kui oma naudinguteks,
mida ta alati rahuldada ihkas...
Vihkasin teda siis.
Isegi nii palju, et vahel tema surma ihkasin.
Külvasin ta üle kibedate sõnadega,
mis vastikusest mürgitatud.
Üha sagedamini lahkusin tema juurest,
lubades suhte lõpetada.
Koju jõudes oli ta ikka nii, nagu temast lahkusin.
Ainus asi, mis meid veel koos hoidis,
oli meie hellituste põhjatu kuristik,
millesse, markiis, viskusime
hullemini kui iial varem.
Ja kogu mu viha vaibus selle leekides.
Kuid varem või hiljem
armastus hääbub neis hirmsates mängudes, kas pole?
Kahe südame võitlusest moondununa langedes.
Viivuks vaid üles tõustes,
et veelgi moondunumalt
taas langeda.
Nii et me ei armasta enam teineteist?
Mu vaene väike laps,
me mõlemad teame, et see on nii.
See on su laubale kirjutatud.
Sind valdab tüdimus.
Ja sina pole nii nõrk, et end petta lasta.
Lähme lahku.
See on ainus viis seda väärikalt lõpetada.
Jätka, olen võlutud.
Ütlesin talle, et jääksime sõpradeks
ja tõestasin seda talle.
Nüüd, kus lahku läinud olime,
veetsime palju rohkem aega koos.
Viisin teda teatrisse,
käisime ratsutamas.
Mu elegantsed sõbrad,
kes oma armukestest tüdinedes, need kohe maha jätsid,
naersid minu ja meie oletatavalt
sentimentaalse lahkumineku üle.
Kulla mees, ütlesid nad, sa ei saa sellest naisest kunagi lahti.
Armastad teda ikka veel.
Olin täiesti kindel vastupidises, markiis.
Olin nii rõõmsalt oma poissmehe elu juurde tagasi pöördunud,
et vähimalgi määral oma enesekontrollis kahelda.
Vellini leppis sellega, et me teineteist enam ei armastanud
ja lõi oma küüned Cerisy külge.
Ah et see teie malagalanna rikkuski vaese kuratliku Cerisy?
Ma ei maali teile temast roosilist pilti.
Olen teiega otsekohene.
Ükskõik kes teine peale teie tõstaks kisa,
eitades, et see olend kellegi elu võiks rikkuda.
Mu laps,
18. sajandil ei olnud me nii kitsarinnalised kui praegu.
Uskuge mind, olen endiselt tuline 18. sajandi pooldaja.
Oled see sina, Ryno?
Sa ei oodanud mind?
Jumal küll, sa oled ju tuline.
On sul palavik? - Ma ei tea,
kuid olen tüdinenud.
Võibolla tekitab see hispaanialik kuumus sinus koduigatsust?
Võibolla
on sul õiguski.
Oled ikka seesama Vellini!
Metsik naine, kelle vastu keegi ei saa.
Kuid elu seisab mulle vastu.
Ma ei tea, milles asi,
kuid ma kannatan.
Olin sinuga õnnelikum, Ryno.
Kas Cerisy rikub su tuju, mu vaene tüdruk?
Tema või?
Oled siis temast kuulnud? Sulle räägiti?
Ei riku ta midagi mu tuju, vaene poisu.
Ta ei julgeks.
Ta on nii kuulekas,
paralüseeritud,
täiesti andunud mulle.
Ainult et see on tüütu.
Eelistaksin elu, kui sina mind põlgasid.
Ja sina? Oled õnnelik?
Aga kui äkki ei ole?
Ära valeta.
Kohtasid Londonis üht naist,
kellega koos kümne päeva eest
Pariisi tagasi tulid.
Kõne all olev naine on üllas pariisitar.
Pardal kaasmaalast kohates tekib kergesti kontakt,
mis mingit tähtsust ei oma.
Pealegi reisis ta koos oma mehega.
Nii et sa pole temasse armunud?
Kas te polnud mitte eile kahekesi ooperis?
Olite küll, Ryno.
Nägin teid.
Kuid olid niivõrd oma uue armukese kütkes,
et ei pannud mind tähele.
Ja kui see oligi nii?
Ta on esimene naine, keda pärast meie lahkuminekut olen armastanud.
Mis sa protesteerid?
Tean, et see pole õige.
Miks sa arvad, et mind enam ei armasta?
Mitte-armastamine on suurim õnnetus.
Miks sa ei vasta?
Tegid mulle liiga palju haiget.
Ma ei saa selle juurde tagasi pöörduda.
Kuid siia meeldib sulle tagasi tulla -
kui sulle sobib ja nii sageli kui sulle sobib -
nina püsti ja käed taskus,
ilma igasuguste kohustusteta.
Kui mugav...
Sellal kui
oma krahvinnaga...
Krahvinna kellega?
Krahvinna de Mendoze.
Lõpeta.
Või ma ei tule kunagi tagasi.
Ja siis? Arvad, et armastan sind veel?
Mis mul sinust ja su krahvinnakesest?
Sa ei usu?
Pane oma käsi mu südamele
ja räägi, millist mõnu oma uuest armukesest tunned.
Kui su süda lööb kiiremini kui minul, põlga mind ära.
Räägi, kuidas ta armatseb.
Ta on üllas daam,
uskumatult jahe ja kombekas,
tõrjudes füüsilist armastust.
Lõpuks andus ta mulle pisarsilmil,
nagu põlgaks end,
kuid tema armastus oli tugevam...
Ta ei ava oma jalgu,
vaid surub need kokku.
Sulle meeldib see?
Võtan ta peaaegu jõuga.
Ta suleb oma silmad, keeldudes mulle otsa vaatamast.
Ja nutab. Ülimalt muljetavaldav.
Kuidas ta lõpule jõuab?
Pole küsimustki.
Kahtlen, kas ta üldse seda naudib.
Tema andumine, ohver - see teeb asja ülevaks.
Tõstab su pisukest uhkust.
Kuid see pole armastus...
Enamus naisi
ei tahagi teada, mida tähendab
mehele andumine -
mida tähendab meest
oma kõhul hoida.
Mida sa temas leiad?
Seda enam veel sina.
Ma ei mõista...
Asendaksid sa mind vähemalt
kellegi palju andekamaga
sulle naudingute pakkumisel...
Oleksid kohutavalt armukade.
Võibolla,
kuid vähemalt mitte alandatud.
Erutab sind tema tiitel?
Pea suu. Ta on peen daam.
Vaikiksid, kui teda tunneksid.
Ta on sinust palju üllam.
Väljas on juba valge.
Olete kindlasti väsinud.
Noor sõber, minu vanuses pole magamine enam möödapääsmatu.
Nooruses veetsin palju magamata öid.
Kamina-äärsed jutuajamised on vanaduspõlve ballisaali-narrus.
Nüüd tean Hermangarde'ile
valitud mehest kõik.
Andsite mulle seni puudunud enesekindluse.
Usaldasite mind, sellal kui kõik Ryno de Marigny üle irvitasid.
Mu oma perekond pole kunagi mõistnud, kes ma olen
ega seda, kelleks võin saada.
Tänan teid.
Olete mu pärisema.
Armastan teid nagu poeg.
Oma ema suhtes pole ma kunagi nii tundnud.
Armastan Hermangarde'i üle kõige. - Ma tean.
Mu lapselaps on mu suurim aare siin ilmas.
Mul on hea meel, et ma teie ja Hermangarde'i
õnne ei takistanud.
Marignyl oli jultumust krahvinnale kogu oma lugu ära rääkida,
ise seda veel nautides.
Kullake, nagu alati olen öelnud,
tuleb see üliprovotseerivate romaanide väärastunud mõjust
naiste tervele mõistusele.
Loen teile ette pruudi ja peigmehe poolt valitud teksti
p. Matteuse evangeeliumist:
Ja Jeesuse juurde astus varisere, kes küsisid Teda kiusates:
"Kas tohib oma naist minema ajada mistahes põhjuse pärast?"
Tema aga vastas: "Kas te ei ole lugenud, et loomise algul
tegi Looja nad meheks ja naiseks ja ütles:
seepärast jätab mees oma ema ja isa maha
ning hoiab oma naise poole ja need kaks saavad üheks ihuks?
Nad ei ole enam kaks, vaid üks ihu.
Mis Jumal on ühte pannud, seda ärgu inimene lahutagu.
Nemad vastu: "Mispärast siis Mooses on käskinud anda lahutustunnistuse?"
Jeesus ütles: "Teie põikpäisuse pärast lubas Mooses teid naist minema ajada,
algul aga ei olnud see nõnda.
Aga mina ütlen, kes iganes ajab minema oma naise muidu kui porduelu pärast
ja naib teise, rikub abielu."
Jüngrid ütlesid Talle: "Kui naisevõtmisega on lugu nõnda,
on tulusam jätta abiellumata."
Tema aga ütles: "Seda sõna ei haara igaüks, vaid need, kellele antakse.
On ju kohitsetuid, kes nõnda on sündinud emaihust,
ja on inimeste kohitsetuid,
ja on kohitsetuid, kes on ise end taevariigi pärast kohitsenud.
Kes suudab haarata, haaraku!
"Võtke mind eeskujuks, nagu mina võtan Kristuse!
Kuid teadke, et Kristus on iga mehe pea,
nii nagu mees on naise pea, aga Jumal on Kristuse pea.
Iga mees, kes kaetud päi palvetab,
häbistab oma pead.
Iga naine, kes paljapäi palvetab,
häbistab oma pead, nagu oleks ta paljakspöetu.
Katmata peaga naine on nagu juusteta.
Kui tal on häbi juusteta olla,
katku ta oma pea kinni.
Mees ei pea oma pead katma,
sest tal on Jumala nägu ja aupaiste,
kuid naine on mehe aupaiste.
Mees ei ole naisest, vaid naine mehest.
Mees ei ole naise pärast, vaid naine mehe pärast loodud.
Seepärast peab naine kandma meelevalla tunnust pea peal
inglite pärast."
P. Pauluse kirjast korintlastele.
Mina laulatan teid abielusakramendis
Isa ja Poja ja Püha Vaimu nimel. Aamen.
Meri juba tõuseb.
Kevadine tõus. Hr de Marigny on vist unustanud.
Kui nad veel kauaks jäävad, ei saagi nad tagasi.
Muudkui muretsete?
Loodan, et nad ei külmeta.
Kas tegite sama, mis mina, markiis?
Kirjutasite kellelegi? Näen teie käes kirja.
Kellele on mul kirjutada, kullake?
Vikont de Pronyle, et teda noomida nagu teie?
Nimelt pole see kiri
ei minult ega mulle,
vaid hr de Marignyle ja toodi mulle äsja.
Pariisist? - Pariisist, jah.
Kas on tuttav käekiri?
Milline kohutav kritseldus, markiis!
Ma ei tea küll kedagi, kes nii kirjutaks.
See on naise käekiri.
Toaneitsi?
Toaneitsid ei voldi oma kirju selliselt
ega oma selliseid pitsereid. Vaadake!
Jumal küll!
Ega see ometi see vana armuke ole,
kes siiani vagusi on püsinud, et nüüd meelt on muuta?
Täiesti võimalik.
Neli kuud on ta varjus püsinud, et nüüd ellu ärgata.
Üsna nutikas temast.
Arvates, et nüüd
on rõõm kenast noorest naisest juba hääbunud.
Ta eksib.
Asjatu lootus - härra on endiselt oma naisesse sügavalt armunud.
Teie poolt kõlab selline optimism iseäranis veenvalt.
Olge rahulik.
Jäägem mõlemad rahulikuks. Mida üks kiri ikka tähendab?
Seal nad ongi.
Jäime tõusu kätte. Tagasi tulime paadiga.
Oled läbimärg. Soojenda end kolde ees.
Mis siis saab, kui haigeks jääd?
Mul ei ole külm.
Pean meretuulega harjuma,
nüüd, kus ma merd armastava mehe naine olen.
Hr de Marigny, teile on kiri Pariisist.
Tänan.
Miks sa tulid siia?
Sest ma tahtsin.
Kas värske õhk ei kuulu siis kõigile?
Tulin siia,
sest olin sinu mitte- nägemisest tüdinud.
Sest sa ei vastanud mu kirjadele.
Miks sa mind jälitad?
Kui mulle meeldib neil kallastel elada,
oma päevi sel kaljurünkal mööda saata...
Kas see ei kuulu siis mulle sama palju kui sullegi?
Mida sa kardad?
Oled ehk oma sisimas ebakindel.
Mulle meeldib see koht
ja tahan siin elada.
Kui ma oodatud pole, siis mine ära.
Mina aga võtan selle koha täna endale!
Võib öelda, et tulin nagu kerjus,
kes valitsejalt ühtainust pilku anub,
kes
ta maha on jätnud...
Oma eluarmastust reetes, vihkaksin ennast.
Ja vihkaksid ka sina...
Kui keeldud hetkekski käsi
oma malagalanna ümber panemast,
siis parem tapa mind.
Siis ei ole mul vähemalt nii valus enam.
Mida sa ootad?
Oleme platvormil täiesti üksi.
Näed, siin pole rohkem kedagi.
Võta oma püss!
Näed...
Kui keegi ka kuuleb, lasid kajakast mööda.
Kui merre kukun,
võid oma truuduses kindel olla. Tulista!
Oled hull või?
Mitte praegu.
Ta magab.
Ole hea.
Üksainus suudlus.
Üks suudlus enne.
Päris suudlus.
Sa pidid ju koertega välja minema?
Kas Ryno äratas sind, vanaema?
Ei, mu laps. Ma ei maganudki.
Kas tõesti jätad meid maha?
Talv on tulekul.
Rõskus ei sobi mu reumaga.
Mulle meeldib see koht. Olen siin õnnelik.
Kuid sind armastan üle kõige.
Ryno oleks kindlasti nõus Pariisi tagasi minema.
Seda te küll ei tee.
Sa ei tea veel, kullake,
kui habras on naise õnn.
Ryno jumaldab sind.
Siin oled vaid sina, keda armastada.
Kuid Pariisis
on nii palju ahvatlusi.
Ja armastatud naise jaoks on iga ahvatlus surmavaenlane.
Sul on õigus, vanaema.
Ükski naine ei oma kaua võtit mehe südamesse.
Kui meist puudust tundma hakkate, saatke sõna ja tuleme Pariisi.
Terves Pariisis pole ilusamat paari.
Ryno!
Oota!
Ma ei märganud, et maha jäid.
Kui rumal ma olen.
Kuidas on, doktor? - Proua de Marigny on õnnistatud seisundis.
Nüüdsest keelan sul hobuse selga istumast.
Paljas mõtegi sellest
tekitab mul külmavärinaid.
Minu poeg.
Proua võib veel külmetada nii.
See pole teie seisundis mõistlik.
Kuid ilm on ju ilus.
Ja vajan värsket õhku.
Hoidke end soojas. Siinkandis on ilm väga muutlik.
Olen täiskasvanud naine.
Kas sa näe, mõisaproua, markiisi lapselaps ise!
Papa Griffon!
Kes see naine seal köitekuhja peal istub?
Te ei tea siis?
Siinkandis teavad teda juba kõik.
Ta käib sageli
koos meiega kalal.
Oled isegi kenam kui siis, kui sind esmakordselt nägin.
Ja nüüd oleme taas koos.
Vaiki.
Räägi, kui tahad.
Ütle, mida soovid.
On liigagi tõsi, et tulin.
Olgu Jumal mulle tunnistajaks,
et sinu pärast Hermangarde'i rohkemate suudluste
ja hellitustega üle külvan
kui siis, kui sind ei oleks olemas olnud.
Suudlesin teda
nagu ulpiva puunoti külge klammerduv uppuja.
Räägitakse, et kui puhtatõulised hobused
lahingus täägist
kergelt haavata saavad,
innustab seletamatu tõmme valu järele
neid üha edasi,
et otse südamesse torgatud saada.
Sest päevast saadik, kui sind taas nägin,
on sinuga samamoodi.
On see minu hobune?
Lihtsalt tuul.
Ära mine ära.
See on tuul.
Kuuled?
Pole seal midagi.
See ei saa olla tema.
Vaata ise - kedagi ei ole.
Tule tagasi tuppa.
Mõista mind hukka.
Räägi, mida sa mõtled.
Ilma asjata muretsed.
Kõik on hästi.
Vaikus on kõige hullem.
Sugugi mitte.
Mõtlesin just krahvinna de Mendoze'ile.
Teadsid, et ta on surnud?
On ta nüüd õnnelikum?
Tahad öelda, et tapan kõik, kes mulle lähedaseks saavad?
Seda ma ei öelnud.
Mu saatuses on midagi kohutavat.
Olen seda alati teadnud.
Pärast pooleteist-aastast ebakindlust, leidsin äsja
tõenduse millestki,
mida olin küll ennustanud ja ette näinud,
nagu ennustatakse päikesevarjutust.
See ongi omamoodi päikesevarjutus.
See abielumeeste täiuseideaal, hr Marigny...
Hr de Marigny?
...käitus nagu see koer Pühakirjas.
Pöördudes tagasi... teate kuhu?
Teie väide on äärmiselt sündsusetu.
Ütlemine pole veel tegemine.
Näiteks... Kell on praegu täpselt kümme.
Mis te arvate, kus hr de Marigny, see abielulise armastuse meister,
sel kellaajal viibib?
Jumal küll!
Nii et mu vaene sõber, markiis de Flers suri õigel ajal.
Ta on Rue des Carmes 46.
Senjoora Vellini juures.
Olete kindel?
Eile õhtul oli Marigny naisega ooperis,
lahkudes samal ajal kui mina.
Pärast teist vaatust nägin teda võlvkäigu all
kaarikusse astumas.
Proua de Marigny jäi aga
koos pr de Spauri ja pr de Vanvres'ga loozhi.
Ja mis kinnitab, et ta Rue de Carmes'i läks?
Nägin ise teda senjoora majja sisenemas.
Tema kaarik seisis ukse ees -
kõigile möödujaile tõenduseks.
Hr de Marignyle
ei meeldi salatseda.
Mulle meeldib temas see,
et kui ta kunagi ministriks peaks saama,
naudib ta ebapopulaarsust.
Ma ei tea ühtegi meest, kellele teiste arvamus
vähem korda läheks.
Nii mehelik.
Ja ometi... Võibolla te ei usu mind, hr de Prony,
kuid võin vanduda, et ta oli Hermangarde'i hullupööra armunud.
Olin selle armastuse tunnistajaks ega unusta seda iial.
Seda parem, krahvinna.
Vähemalt keegi mäletab.
Marigny ilmselt enam mitte.
jutustas Jane Eyre